DEN ANDRA SYSTERN BOLEYN
Jag fick ett giftermålsanbud för Annes räkning i dag.
Familjen Careys äldste, William.
Utmärkt!
Jag sa nej. Jag föreslog Mary i stället.
Alla försöker komma sig upp genom sina döttrar. Anne kan lyckas bättre.
Men inte Mary? Du underskattar henne.
Nej då.
Jag tror att hon är mest godhjärtad av dem. Kanske vackrast också.
Men ska man komma någonvart räcker inte skönhet och godhet.
Bra gjort, Anne! - Bra, barn!
Du... duger.
Inte bara duger, väl? Det är ju Marys stora dag.
Men jag vill inte överglänsa henne.
Mary! Får vi komma in?
Se, så fin!
Yngre än jag. Vackrare också.
Gift före mig. Jag är ställd i skuggan.
- Jag är den andra systern Boleyn. - Inte...!
Så nu är stunden inne, mrs Carey? Mister vi dig nu?
Nej då! Jag gifter mig, men annars förändras ingenting.
Kom, George. Vår syster måste göra sig fin.
Var det en pojke?
Dödfödd, Ers Majestät.
Du fick ingen bror som kan trygga tronföljden.
Jag är ledsen.
Berätta det för kungen.
Ers Majestät!
Ers Majestät...
Jag beklagar.
- Är du lycklig? - Ja.
Hade du inte önskat en förnämare make?
Jag vill ha en make som älskar mig, som tänker på mig dag och natt.
Då har du fått rätt man.
- Han stirrar på mig. - Vem?
- Henry Percy. - Inte kan han intressera dig?
Ende sonen till Englands rikaste man...
- Jag tycker om hans utseende, bara. - Jaså?
- Han är trolovad. - Men inte gift.
Det är långt mellan frieri och altare.
- Kära syster. - Käre bror.
- Thomas... Du kan vara stolt. - Ja.
- Hur mår kungen? - Det är svåra tider.
En gång var kungaparet lyckliga. Nu talar de knappt med varandra.
Att de inte lyckats få en son tär på dem.
Drottningen har mist ännu ett barn, en pojke.
Snart söker nog kungen tröst hos en älskarinna.
Så jag har funderat på vilken Howard-flicka jag ska föra fram.
Tänk dig vilket inflytande vi skulle få -
- om vi hjälpte kungen i denna sak!
Vad sägs om Anne?
Hon är snarare en Boleyn än en Howard, men som din systerdotter...
Hon är ju din förstfödda, ditt älsklingsbarn.
Vill du inte helt enkelt gifta bort henne, som Mary?
Om Anne vore en lika enkel natur som Mary, skulle jag svara ja.
Men det är hon inte. Hon är raka motsatsen.
Är du rädd?
Lite.
Jag borde kunna berätta hur det är.
Ge dig goda råd.
Som äldre syster har jag svikit dig.
Ingen kan önska sig en bättre syster.
- Du berättar väl allt i morgon? - Jag lovar.
Utelämna ingenting.
Lägg dig.
- Anne... - Far?
Morbror... Ni ville tala med mig?
Det har yppat sig ett tillfälle som, om du lyckas -
- kan innebära rikedom och inflytande för oss alla.
Kungens äktenskap står under påfrestning.
Under sådana förhållanden söker män tröst på annat håll.
Bara vår familj vet hur det står till.
Men snart är det fler som vet. Då lär de visa upp sina döttrar för honom.
- Så vi ser hellre... - Vad då?
- Att jag går i säng med honom? - Nej då...
Jo.
Just det.
Han skulle gynna oss... jag menardig - om han fattar tycke för dig.
Att vara kungens älskarinna är ingen skam.
Mitt rykte då? Jag lär inte bli gift!
Tvärtom.
Du kommer att bli gift med en markis eller hertig - minst.
Antar du utmaningen?
Motsätt dig inte detta.
Kungen med följe gästar oss i två dagar. Din bror har ordnat det.
Det kostar mer än vi har råd till! Och tänk om han inte tycker om henne?
Tänk om du kunde se ljusare på saken! Våga och vinn! Anne förstår det.
Anne förstår ingenting! Hon är bara ett barn.
Förr var äregirighet en synd. När blev det en dygd?
Det kan du säga, som åtnjutit ställning och rikedom hela livet!
Tills jag gifte mig med dig, ja. Och jag gav gärna upp allt för kärleken.
Nå, hur var bröllopsnatten?
- Mycket tillfredställande. - Så William Carey är en bra älskare?
Ja.
Han hade bråttom. Och han snarkar.
Och han gick upp mitt i natten och använde pottan!
Förfärligt!
Jag har också något att berätta.
I går kväll fick jag ett uppdrag av far.
Få höra.
- Att roa kungen under hans besök. - Roa honom...?
Roa honom. Tjusa honom. Förtrolla honom!
- Han är ju gift. - Men vem vet vad som kan hända?
Behagar jag honom, kan jag bli gift med en hertig. Det skulle passa mig!
Kungen!
Sätt i gång! Kungen kommer!
Led in hästarna.
- Tror du han kan tycka om mig? - Ja visst, kära syster.
Han kan inte annat.
Sir Thomas.
Ers Majestät. Välkommen!
Lady Elizabeth.
- Det här är min dotter Anne. - En dotter? Det har ingen nämnt.
- Om vi vetat, hade vi kommit förr! - Ers Majestät.
Anne! Gå nu till sängs och sov.
I morgon är det jakt och då ska du glänsa.
Allt hänger på det.
- God morgon, Anne. - God morgon, Ers Majestät.
- Vem ska ni rida med? - Jag rider ensam.
- Ensam? - Med hjälp av en ny sadel.
Men hur håller ni er då kvar på hästen?
På samma sätt som Ers Majestät... Med låren.
I väg!
Varför kommer de inte?
Var är de?
Är någon skadad?
Herregud, det är kungen!
Vad hände?
Hjorten sprang mot ravinen.
Alla ville ge upp jakten...
utom Anne.
Hon känner ju till ravinen. Hon har ridit dit tusen gånger.
Så kungen red efter och föll?
Herregud...
Han har ont. Fast stoltheten har nog lidit mest skada.
Det var mitt fel.
Hämta Mary.
Vem är ni?
Mary, Ers Majestät. Annes syster.
Har ni varit här hela tiden?
Hur kunde jag förbise er?
Det är lätt gjort i Annes närhet.
- Och ni är gift? - Ja, med William Carey.
Varför har jag inte sett er vid hovet?
Jag har övertalat min man att stanna hemma.
Vi har ett gods. Det ger tillräckligt för att försörja en familj.
Ett idylliskt liv på landet, långt bort från alltihop...
Ja.
- Längtar inte er make till hovet? - Han säger att han inte gör det.
Men om han ändrade sig skulle jag lyda, som hans hustru.
Tack, lady Elizabeth.
Sir Thomas.
Tar ni hand om saken?
Ja visst, Ers Majestät. Tack.
Du har fallit kungen i smaken.
Han vill ha dig vid hovet.
Kungen har givit dig plats som hovdam hos drottningen.
Men jag vill inte till hovet. Inte min man heller.
Kungen har erbjudit även mig en befattning - som rådsherre.
Rådet, minsann.
I majestätets närhet. Det allra heligaste.
- Men vår framtid på landet...? - Ni har er framtid vid hovet nu.
Förstår du inte? De kommer att skilja oss åt.
Placera mig nära kungen.
Din man förstår hur värdefullt ett tillfälle som detta är...
för oss alla.
Anne kan väl resa i stället?
Som hon uppfört sig, kan hon vara glad om hon alls får följa med.
Snälla mor, tala med far. Jag vill inte fara.
Det här är ingen anhållan, utan en befallning.
Var inte ond på mig. Tror du att jag önskar detta?
Han var ensam med dig en liten stund och blev helt betagen.
- Vad kan du ha sagt eller gjort? - Inget.
Jag lovsjöng dig, talade om min man!
Du får visa mig hur du bar dig åt.
- Mary Carey, Ers Majestät. - Vem?
- Er nya hovdam. Och systern Anne. - Jag vet inget om någon ny hovdam.
Hon har utnämnts av kungen.
Av min man? Är det sant?
Nåja... då måste hon väl vara en gåva till mig, en överraskning.
Han måste ha sett något hos henne som kunde glädja mig.
Säg mig... Vilken särskild begåvning äger ni -
- förutom ungdom och skönhet?
Jag...
- Poesi, måhända? - Nej.
- Kan ni sy då? Eller sjunga? - Nej, Ers Majestät.
Ni är alltför blygsam.
- Sjung för oss. - Jag ber er...
Jo, sjung.
Västanvind så blås då nu
må regnet falla än
Ack, om min vän låg i min famn
och jag i min säng...
igen...
Bravo. Vilken sångfågel.
Välkommen till hovet.
Mary! Stanna.
Det där var svårt för er. Men tänk om ni vore i drottningens ställe.
Hon vet att kungen har kallat hit er för att han åtrår er.
Hon är en god människa. Jane Parker heter jag.
Det är pinsamt.
Hon har ett gott öga till dig. Ett gifte mellan er skulle glädja far.
Hon är avskyvärd. En ärelysten liten orm.
Hon kan inte ta ögonen ifrån dig.
- Hur står det till, Stafford? - Bra, tack.
Men jag passar inte för hovliv.
Jag längtar hem.
Som jag.
Hovlivet förändrar folk. Och inte till det bättre.
Men er syster ser ut att trivas. Hon har fångat Henry Percys intresse.
Men han är ju bunden på annat håll.
I kväll.
Min lilla syster. Lilla guldklimp.
Söt som mjölk och honung.
- Du borde varit i mitt ställe. - Bry dig inte om mig.
Jag ska nog ta mig fram.
- Ska jag följa med dig? - Nej.
Försök behaga honom - om du kan.
Ers Majestät.
Kom in.
- Vill ni ha något? - Nej.
Något som skänker välbefinnande?
Kanske ni kan säga till om vatten.
Stig fram.
Varsågod. Här finns inga tjänare.
Så det är här Englands kung sover.
Och läser och skriver. Får en stund för sig själv.
Ändå bjuder ni hit mig?
Jag tycker om er och litar på er.
Ni känner mig knappt.
Man ljuger för mig varje dag. Jag har lärt mig läsa ansikten.
Ert är som solen - man får inte se in i det för länge.
Mitt smicker gör er illa till mods.
I er familj brukar lovorden gälla en annan...
Den äldre systern.
Det är något jag förstår - hur det är att komma på andra plats.
Alltid överskuggad.
Blir ni illa till mods igen?
- God morgon. - Stafford...
- Jag ska föra er till er far. - Då ska han slippa vänta.
Nå?
Tog han dig?
Ja.
Mer än en gång?
Att dela säng med kungen är ingen privatsak.
- Ja, mer än en gång. - Blev han tillfredsställd?
- Jag tror det. - Sa han det?
Det behövdes inte, morbror.
Du kan gå.
Bra.
Att fånga en kung är en sak. Att hålla honom kvar är en annan.
Hon måste kunna musicera, föra sig väl och hålla sig ren.
Det får Anne se till.
Mary kan redan allt det där, tack vare den uppfostran jag gav henne.
Men inte tänkte jag hon skulle säljas som ett djur för att förnöja män.
Kära syster... du kan också gå.
Katarina av Aragonien lär aldrig ge Henrik en son.
Men om Mary gav honom ett barn...
En pojke.
Om din man måste lämna hovet för ett uppdrag... Skulle du protestera?
Jag skulle aldrig lägga mig i statsangelägenheter.
"Du har mitt hjärta i din hand."
Skrivet av din tjänare och vän, H.R.
Det gäller Anne...
Hon har gift sig med Henry Percy utan att berätta det för någon.
- Du verkar inte glad. - Nej.
Hon kommer ju att bli hertiginna av Northumberland!
Vår familj ger aldrig sitt samtycke. Han är ju trolovad med Mary Talbot.
Om det här kommer ut blir Annes rykte förstört.
Jag måste berätta det för far, för hennes eget bästa.
Vad tänkte ni på?! Giftermål inom högadeln är statsangelägenheter -
- som kungen beslutar om.
- Vem mer känner till det här? - Ingen.
Och så ska det förbli.
Morbror kan inte upplösa det förbund vi slutit inför Gud... och fullbordat.
Har det förekommit otillbörligt umgänge?
Mellan min make och mig. Det är inte otillbörligt.
Om du vore min dotter...!
Pojken ska resa hem och gifta sig med Mary Talbot, som det var sagt!
Du ska skickas till Frankrike, där du får stanna tills du tagit lärdom!
Nej!
- Snälla far... - Hur kunde du?
Marys förhållande till kungen är inne i ett känsligt skede.
Minsta fläck på hennes rykte kan bli ödesdiger.
Du stannar vid franska drottningens hov tills din far har förlåtit dig.
- Du berättade, eller hur? - För ditt eget bästa.
Det hade förstört dina framtidsutsikter.
För mitt eget bästa? Det ska jag tänka på under min förvisning -
- medan du ligger här i kungens säng som fars älsklingsbarn.
Förmitt bästa, alltså. Inte för ditt?
Försök se detta som en möjlighet.
Du har fått undervisning. Det fick aldrig jag.
Den franska drottningen är förfinad.
Gör dig nyttig, roa henne. Hon kommer att beundra din livlighet.
Lär av henne.
Se hur damerna vid hovet styr männen, inte genom att stampa med foten -
- utan genom att låta männen tro att de bestämmer.
Det är konsten att vara kvinna.
Blunda. Fortsätt blunda.
Nu får du titta.
Jag blir earl och din bror viscount.
Vi har fått pengar och jordagods, så våra skulder är betalda!
Och, George, kungen ska se till att du blir gift med Jane Parker.
Nej, far...
Du vill väl hjälpa din släkt?
Flickans far är ju släkt med kungen.
- Måste jag gifta mig med henne? - Ja. Har du ingen stolthet?
Eller tänker du låta Mary sköta allt?
Nej, sir.
Kungen kommer att närvara vid vigseln liksom rikets främsta stormän.
- Är ett leende för mycket begärt? - Vad ska jag le åt?
Ett av mina barn tvingas äkta en flicka han avskyr -
- ett annat förvisas och det tredje... begår hor offentligt.
Du vill att hon blir lycklig, säger du.
Blir Mary lycklig när han lämnar henne? För så lär det sluta.
- Endast Gud vet hur allt slutar. - Gud har redan vänt oss ryggen.
Ny bostad, jag är earl... Är du inte glad?
Allt det där kan tas ifrån oss lika hastigt som det kom.
Våningen tillhörde en gång hertigen av Buckingham, kungens närmaste vän.
- Nu ruttnar hans huvud på en påle. - Han begick förräderi.
Vad är förräderi? Jo, det som kungen eller hans lagkunniga beslutar...
av en nyck.
Barnet lever. Hon har inte fått missfall.
Men för barnets skull måste hon inta sängläge redan nu.
Nu kommer inte kungen att ligga med henne.
Han kommer väl på besök varje dag - i kanske en vecka.
Drottningen har nog några söta spanjorskor på lut.
Och familjen Seymour för fram sin menlösa flicka.
Vi måste försöka behålla hans gunst.
Ja?
Ja... jag tänkte föreslå... Anne.
Du kunde ju inte tygla henne. Har två månader i Frankrike ändrat på det?
Jag får regelbundna rapporter från änkedrottningen.
Hon tycks vara helt förändrad.
Du ska återvända på din morbrors befallning.
Du ska roa kungen och hålla hans tankar på Mary.
Detta är din uppgift. Inget mer.
Vad är det för oväsen?
Fröken Boleyn berättar om livet vid det franska hovet.
Den enda fröken Boleyn jag känner till väntar ett visst barn.
Nå, fröken Boleyn...
Stig fram.
- Vad hade ni så roligt åt? - Jag talade om den franske kungen.
Som har så stor makt, men så liten auktoritet.
- Fortsätt. - Han är småaktig.
Han såras av minsta oförrätt. Som en lejonunge med en tagg i tassen.
Söndersliten av harm, ur stånd att förlåta eller glömma.
En stor konung - en stor man - står över sådant.
Vad vet ni om stora män?
Jag har sett mig om i världen, så jag skulle känna igen en sådan man...
om han stod inför mig.
Se er då om. Ser ni en sådan man här?
Jag ser mig om, Ers Majestät. Jag söker...
Där! Nu ser jag en.
Så ett förlåtande sinnelag kännetecknar en stor man. Vad mer?
Storsinthet. Ödmjukhet.
Förmågan att se sin like i andra utan att känna sig hotad.
- Sin like i andra män? - I kvinnor också.
Tror ni att kvinnor kan vara männens likar?
Det har kvinnor frågat sig länge. Vi medger att män har ett visst värde.
Så vi godtar dem som våra likar.
Ni har förändrats, fröken Anne.
Då är jag bönhörd.
Välkommen tillbaka till hovet.
Ers Majestät...
Hur sa?!
Han tyckte väl att hon varit förvisad länge nog.
Men i vems intresse handlar hon? Inte i mitt, i alla fall!
Det här är som en fängelsehåla. Måste det vara så mörkt?
- Var har du varit? - Hos Mary.
Som vanligt.
Nu när Anne är tillbaka kan du fördubbla din svartsjuka.
Jag är din hustru.
Du ligger aldrig hos mig.
Ni vet väl vad ni gör? Lösdrivarna här lurar av er pengar.
- Vi spelar inte. - Fröken Boleyn spår oss.
Spå då mig.
- Ännu en lärdom från Frankrike? - Vid hovet där lär man sig mycket.
Drottningen lär umgås med lutheraner och kättare.
Lärda och filosofer som flytt undan förföljelse.
- Ni slog väl dövörat till? - Ja.
Och jag bar ett kors närmast hjärtat.
Från kungen.
Öppna den.
Öppna den!
Lämna tillbaka den.
Du hörde vad jag sa.
- Vad gjorde hon?! - Skickade tillbaka den.
Anne...
Jag hade tänkt komma förr. Men jag har varit upptagen.
Du roar visst kungen.
Bara roar, syster. Trots hans framstötar.
Så du gör inga framstötar?
- Hur mår barnet? - Det är friskt.
Det ger mig ingen ro, precis som sin far.
Du ser gräslig ut. I Frankrike skulle ingen kvinna låta sig förfalla så.
Kom du hit för att plåga mig?
Nu vet du hur det känns...
- Att bli bedragen av sin syster. - Jag har inte gjort något.
Du tog kungen ifrån mig och förrådde mig och Henry Percy.
Vill du intala dig det, så...
Det har jag gjort dag och natt under min tid som förvisad.
En gåva från kungen.
- Ge den till min syster. - Den är till er, fröken Anne.
Till mig? Skicka då tillbaka den. Genast.
Hur vågar han?
Du ser att jag sätter dina intressen främst.
Varför är du så grym? Du vet att jag älskar honom.
Det kanske du borde sluta med.
Ers Majestät.
Var är er dotter?
Gå.
Var är hon?
Vilken av dem?
Anne! Har ni fått mina gåvor?
- Ja. - Behagade de er inte?
- Jo, de behagade mig storligen. - Att ni inte mottar dem kränker mig.
Att ni skickar dem kränkermig. Min syster väntar Ers Majestäts barn.
- Skicka henne gåvor i stället. - Jag har redan visat Mary vänlighet.
Nu önskar jag visaer lite vänlighet.
Jag ber er... låt bli.
- Vad har förändrats? - Ni.
- Ni har förändrats. - Ni valde Mary när vi först möttes.
Nej, Anne. Ert ansikte var det enda jag såg i mängden.
Om vi ändå kunde återvända till den dagen! Men det är för sent nu.
Jag skulle aldrig svika min syster.
Nu ber jag er - gå er väg. Det här är för tungt att bära.
Er smärta är densamma som min. Alltså känner ni likadant som jag.
- Kanske. Men det är omöjligt. - Låt mig avgöra det. Låt mig hoppas.
Gå.
- Vet kungen? - Han är underrättad.
- Det blir när som helst nu. - Hur mår hon?
Hon är tapper och stark. Det ska nog gå väl.
Anne, har ni tänkt över det jag sa? Vågar jag hoppas?
Hur ska jag kunna lita på er? Ni har bedragit er hustru och min syster.
Jag svär att aldrig mer ligga hos min hustru eller tala med er syster.
Låt mig bara få hoppas.
En pojke.
Jag ska sörja för Mary och barnet.
Ers Majestät... En son.
En son?
Nåväl, Ers Majestät...
Ni kan hoppas.
Min älskade!
Ers Majestät...
Ers Majestät?
Fan ta dig! Vi hade ju planerat allt.
- Men just i triumfens ögonblick... - Triumf? Att hon fött en horunge?
- En son! - Drottningen kan föda söner ännu.
Hennes månadsblödningar har upphört.
- Är det säkert? - En av hennes läkare...
Så fort kungen får en son är du glömd. Så var beredd!
- För annars...? - Sluta!
Båda två.
Hur blir det med Mary och barnet? Eller har du glömt dem redan?
Mary och horungen får lämna hovet. Det är kungens önskan... och min.
Då får du berätta det.
Det har du förtjänat.
Hur vågar du visa dig?
Min egen syster...
Ta dig i akt. Han kommer att behandla dig likadant som han behandlat mig.
Du skulle inte ha givit dig åt honom så lättvindigt.
Jag gav mig åt en man jag älskade. Och han älskade mig.
Mäns kärlek är värdelös. Mor gav efter för kärleken, och vad fick hon?
En svag make.
Kärlek har inget värde utan makt och ställning.
Om jag ger kungen en son ska han inte kallas oäkta.
Han kan inte gifta sig med dig. Han har ju sin drottning.
Som inte kan frambringa en manlig arvinge.
- Du siktar för högt, som alltid. - Kungen tänker ta itu med Katarina.
Du får väl höra om det sedan. Du ska fara tillbaka till Rochford.
Det har du väl alltid velat?
Bo på landet, ensam med ditt barn?
Din syster har rest.
- Ger du dig åt mig nu? - Nej, men när du sätter mig främst.
- Det gör jag. - Nej. Du sätter drottningen främst.
- Jag träffar henne knappt. - Hon sitter på tronen vid din sida.
- Hon är din högra hand. - Bara utåt sett.
Men hon är ändå din drottning. Och ständigt närvarande.
Hennes ögon följer mig.
Liksom hennes spioners.
Se hur vi har det. Vi måste mötas i hemlighet, stå här och viska...
- Det befrämjar inte kärleksglöden. - Vad vill du att jag ska göra?
- Vi måste finna en laglig utväg. - Det måste ske med lagliga medel.
Det struntar jag i! Jag vill bli av med henne. Finn på ett skäl!
Wolsey ska försöka sätta drottningen i kloster. Då blir du hovets främsta.
Drottning - om än inte till namnet.
Räcker det för dig? Ger du dig åt mig nu?
Det är min största längtan.
Men vi är inte gifta. Våra barn skulle kallas horungar...
och jag hora. Det vill du väl inte?
Men Katarina är ju min hustru.
Varför ödsla tid på tal om kloster när du kan upphäva äktenskapet?
Då, min älskade...
kunde du gifta om dig.
Och jag kunde ge mig åt dig fullt ut.
Ge dig allt du längtar efter.
- Mary Talbot! - Vem?
Mary Talbot, Henry Percys hustru.
Hon har bett kungen att få skilja sig -
- för att Percys äktenskap med dig fullbordades!
Jag visste att det där skulle förfölja oss!
- Jag måste tala med kungen... - Nej, han vill inte tala med oss.
Den enda Boleyn han vill tala med, den enda han litar på, är Mary.
Ta då hit henne - nu!
Ers Majestät ville tala med mig?
Drottningen ska ställas inför rätta angående vårt äktenskaps giltighet.
Innan jag utsätter henne för det -
- vill jag veta att kvinnan jag gör till min nya hustru är oförvitlig.
Anklagelsen om att Anne och Henry Percy fullbordade sitt äktenskap...?
Hon förnekar det. Men jag vill vara säker.
Kan jag lita på henne?
Varför skulle ni inte kunna det?
Jag brukar känna på mig sådant.
Men din syster...
Hon har makt över mig.
Jag frågar dig, för dig litar jag på.
Och jag tror, kanske felaktigt, att du håller av mig...
och skulle sätta en så viktig sak före din släkts äregirighet.
Jag vill tacka dig för det du sa.
- Jag står i skuld till dig nu. - Du är inte skyldig mig något.
Det var en fredsgåva -
- för att vi ska kunna dra ett streck över vår fiendskap.
Nå, så får det bli.
Vi ska börja om, här vid hovet.
- Jag måste återvända till landet. - Tänker du lämna mig ensam här?
När drottningen ska ställas inför rätta? Det kommer inte på fråga.
Kommer inte på fråga?
Stanna här hos mig.
Snälla du!
Jag behöver ha min syster vid min sida.
- Folket håller på henne. - Folket har inget att säga till om.
Och de biskopar som har det styrs av Wolsey.
Hon kommer.
Jaså... Horkonorna Boleyn. Två av mina f.d. hovdamer.
Varför har ni vänt er mot mig?
- England saknar arvinge. - Och det harmar er så?
- Det som harmar kungen, harmar mig. - Hur vågar du...?
Katarina, drottning av England, inställ er i rätten.
Ni vill att jag ska gå i kloster. Det ämnar jag inte göra.
Ska jag ljuga inför Gud och säga att mitt första äktenskap fullbordades?
Så skedde inte. Ska jag ge upp min dotters rättmätiga anspråk på tronen?
Det gör jag aldrig. Inte om ni så lägger mig på sträckbänken.
Jag är Katarina, drottning av England -
- kungens sanna hustru och mor till tronarvingen -
- älskad av folket och älskad av kungen... som du har förhäxat.
På vad sätt har jag felat? Jag har varit en trogen, lydig hustru.
Jag har älskat alla som ni har älskat och givit er barn -
- fast det behagade Gud att ta dem ifrån oss.
Om det finns någon rättmätig anklagelse mot mig -
- ska jag lämna salen i skam och vanära.
Men jag tar Gud till vittne på att det inte finns några.
Så jag ber er, käre make, att bespara mig denna förödmjukelse.
Om ni inte vill det, utan önskar pröva vårt äktenskaps giltighet -
- låt det då ske inför en riktig domstol -
- och inför den enda överhöghet jag erkänner: Hans helighet påven.
- Vilken olycka! - Hur så?
Biskoparna kommer säkert att döma till kungens fördel.
Men utan påvens stöd blir domen betydelselös!
- Folket skulle aldrig tåla det. - Varför låter kungen Rom bestämma?
Han borde ta saken i egna händer och ogiltigförklara äktenskapet.
Nej. Då måste han bryta med katolska kyrkan.
Det strider mot hans tro.
Bryter han med Rom, står England ensamt, utlämnat åt protestanterna.
Men annars får England ingen manlig tronarvinge.
Och då kan det bli inbördeskrig, det som Henrik fruktar mest.
Han måste inse att det kommer att vara värt brytningen -
- när jag blivit drottning och föder honom en son.
Jag känner dig. Du har fattat beslutet -
- men det smärtar dig.
Ska du offra äktenskap, rike och tro för en nyckfull snärtas skull?
För att hon nekar dig att komma till, plågar dig med sin vägran?
Hon vet vad hon gör. Hon vill att jag ska stiga åt sidan.
Var är min kloke make? Var är han?
Du är kung.
Visa det.
Nu ska du ge dig åt mig!
Jag har ju sagt att innan vi är gifta kan vi inte...
Fan ta dig!
- Jag splittrade riket för din skull! - Du borde tacka mig.
- Jag har brutit med Rom! - Lämnat en rutten kyrka.
- Gjort mig av med en god hustru. - Som är ofruktsam.
- Genom henne är du fjättrad vid Rom. - Jag kommer att bli bannlyst.
Och bli överhuvud för Englands nya statskyrka, som står närmare Gud.
- Tyst med dig! - Släpp mig! Du gör mig illa!
Nu ska du visa mig att det var värt det!
Hur var han mot dig?
Ömsint. Förvånansvärt ömsint.
De kallar mig häxa...
De slutar när de ser hur han tillber dig.
Tillber mig...?
Mary! Mary!
Vänta.
Jag ska lämna hovet och er fars tjänst. Jag har sett nog.
Som jag.
Jag har sparat lite pengar.
Det är inte mycket, men det räcker för att försörja er.
Jag har sett ett ställe i Tatton, nära byn där jag växte upp.
- Stafford...? - Följ med. Jag skulle inte svika er.
Min familj ger aldrig sitt samtycke.
Bryr ni er om vad de tycker, efter allt de gjort mot er?
En gång till. Krysta. En till.
Krysta.
- Det är över nu, Ers Majestät. - Bra gjort.
Bra gjort, Anne.
Vad blev det? Nå?
En flicka.
En frisk och präktig flicka.
En flicka...
Hon har kallat henne Elisabet -
- efter Ers Majestäts mor.
- Är barnet friskt? - Alldeles friskt.
Nå... Om vi kan få en frisk dotter kan vi få en frisk son.
Vem är hon?
Jane Seymour.
- Hur kan han göra så mot mig? - Vila nu.
Vem hjälper mig om jag inte får en son?
Då ställer han mig åt sidan. Det låter jag honom inte göra.
Såja...
Hur vågar du?
Du förödmjukar mig!
- Erkänn bara! - Nej!
- Det är inte sant! - Lögnare!
Du luktar av den horan! Gå din väg! Du äcklar mig!
Jag slog honom i dag. Vad är det jag gör...?
Jag river ner allt jag byggt upp. Jag kan inte sova.
Utan sömn kan jag inte tänka.
Det blir allt svårare att egga honom.
Vissa nätter... kan han inte.
Så jag får ta till alltmer förnedrande...
På morgonen avskyr han sig själv, och mig, för det jag fått honom att göra.
Allt glider ur mitt grepp och det är mitt eget fel. Mitt fel...
Drottningen väntar barn.
Drottningen väntar barn, men läget är känsligt.
Så din oro är befogad.
Men säg inget till någon.
Utgången är oviss. Om det är en pojke, sitter släkten Boleyn säkert.
Men om det är en flicka eller ett dödfött barn -
- kommer alla som har förbindelse med dem att gå under. Du med.
Så vi måste samarbeta, Jane.
Jag mår bra, tack.
Det var bara en mardröm.
Hämta mina syskon.
Jag har mist barnet.
Nästan utan smärta.
Och så hastigt.
Som om det aldrig funnits...
Ta bort det! Begrav det.
Gör er av med det! Kasta det på elden!
Jag känner hans blick. Han stirrar på mig.
- Undrar varför inte min mage växer. - Har du inte berättat det för honom?
Snart uppdagas sanningen. Att jag inte kan få fler barn.
Då låter han bränna mig som häxa.
Men du kan bli havande på nytt.
Han delar inte min säng, av rädsla att skada barnet han tror jag bär.
Nej...
Måste jag förklara närmare?
Att ligga hos en annan vore förräderi.
Nej! Det vore vansinne.
- Du är mitt enda hopp. - Tyst! Det är ohyggligt!
Snälla George! Mitt liv hänger på det.
Gud vare er nådig...
Jag kan inte. Förlåt mig.
Jag kan bara inte.
Jag ska berätta för kungen.
Måtte han visa medlidande.
Jag såg dem. Tillsammans.
Ja?
Skicka mina saker till Rochford.
Ers Majestät, lady Rochford söker företräde.
Inte nu.
Hon har något att berätta om sin make, George Boleyn, och drottningen.
Vad då?
Jag rådde inte för det. Ha förbarmande!
Din häxa! Din förbannade, ondskefulla häxa!
Varför säger du så? Han föddes för tidigt.
Vår son... Det är jag inte skuld till.
Nej.
Vad har jag då gjort?
Vakt!
- Ers Majestät...? - Vakt!
Skona mig, jag ber er!
Jag har inget gjort!
Mina barn...
Mina barn!
Se, vad du har ställt till!
Det är sorgligt att se att adeln inte reser sig för sin drottning.
Men sorgligare ändå att drottningen anklagas för otukt och blodskam.
Anklagad är inte detsamma som dömd... morbror.
Eller är det så i denna rättssal?
Mäster Cromwell, läs upp åtalspunkterna.
"I det tjugoåttonde året av konung Henrik VIII:s regering" -
- "har hans hustru, drottningen, låtit sig frestas av djävulen"...
"och begått blodskam, hög- förräderi och brott mot Guds bud."
- Anser ni er skyldig eller ej? - Icke skyldig.
Kärleken till min bror är den systerliga kärlek man hyser -
- för den man har vuxit upp med, vårdat under sjukdom -
- och lekt med som barn.
Döm mig, mina herrar, men glöm inte -
- att era domar skall prövas av Gud i den högsta domstolen av alla.
Mina herrar, tiden är inne att avkunna domen.
- Skyldig. - Skyldig.
Skyldig.
Herren är min herde, mig skall intet fattas...
Gå er väg.
Allihop.
Ers Majestät.
Jag har förstått att det är för sent för min bror.
Men jag ber er... Skona min syster.
Jag vet att hon har väckt er vrede, men måste hon dö?
Hon har befunnits skyldig.
- Ers Majestät kan skicka bort henne. - Varför vädjar du för henne?
Du har försatt dig i stor fara.
Hon är min syster, en del av mig.
Och dig skulle jag aldrig skada...
Gå nu.
Inget hände... George och jag...
Släpper vakten in dem...?
Du kommer att skonas. Kungen gav mig sitt ord, så gott som.
Tog han emot dig?
Han är visst kär i Jane Seymour nu.
- Är det sant? - Nej.
Tack.
En storsint lögn.
Omfamna mig.
Tar du hand om Elisabet?
Det kommer inte att behövas. Jag lovar.
Han håller ord. Det vet jag.
Mina herrar...
Jag böjer mig ödmjukt för lagen, eftersom lagen har dömt mig.
Vad gäller mina brott...
Gud känner dem. Och jag vädjar till Gud att nådigt mottaga min själ.
Jag vädjar till Jesus: fräls min härskare...
och herre, konungen, den godaste...
den godaste, mildaste herre som vandrat på denna jord.
Ers nåd...
Mary, du satte ditt liv på spel när du kom till hovet -
- och skonades endast för att jag hyser aktning och vänskap för dig.
Jag råder dig att inte söka upp mig mer.
Jag visar dig inte samma mildhet en andra gång. Gud bevare dig...
och min son.
Gud vare Annes själ nådig.
Jesus, jag överlämnar min själ i dina händer.
Mor, ge mig barnet.
Sir Thomas Boleyn föll i onåd och dog två år senare.
Hertigen av Norfolk fängslades längre fram.
Hans son, sonson och sonsonson blev alla avrättade för förräderi.
Henriks brytning med katolska kyrkan förändrade England för all framtid.
Mary gifte sig med William Stafford. De levde lyckliga resten av livet.
Henriks rädsla för att England skulle stå utan tronarvinge var ogrundad.
Ett av hans barn kom att styra England i 45 år.
Inte hans efterlängtade son, utan den dotter som Anne hade fött honom:
Elisabet.
Subrip: TomTen
Översättning: Agnes Malm Skoglund Svensk Medietext
Distribution SANDREW METRONOME Ansv. utg. Birgitta Holmar